25.000 Romanian from DVD RETAiL
"Head in the Clouds" (Cu capul în nori) dramă-romance,2004
Paris, 1924
Aici e...
Bună ziua, doamnă. Cât costă să citiți în palmă ?
Trei franci, dragă. Scrie și pe ușă.
Îmi cer scuze.
Nu văd.
- Trebuie să plecăm. Am întârziat. - Pierdem autobuzul.
Mulțumesc, doamnă.
Ce-ați văzut ?
Văd cel de-al 34-lea an al tău.
Cambridge University, Anglia, 1933
Taci !
Ăsta este portarul. M-a văzut când încercam să fug.
Astea sunt camerele celor din primul an, nu ?
Sunt foarte luxoase.
Cele de la Yale arată ca niște chilii de călugări.
"Aristotel și Virtutea". Îmi pare rău.
- Nu contează. - Ba sigur că da, le-am distrus.
Așteaptă.
Plouă din ce în ce mai rău, nu ?
Te deranjează dacă stau aici până se mai mai potolește ?
Nu, bineînțeles că poți rămâne.
- Mă văd cu unul dintre profesori. - Știu. Cu Julian Ellsworth.
Ne-am certat foarte tare. Nu mă pot întoarce la el.
Trebuie să-mi dau jos hainele astea.
Scuză-mă.
- Ajutor ! Sunt lipite de mine ! - Stai, te ajut eu !
Nu mă deranjează se rupe.
Mulțumesc.
Sănătate.
Nu te pot lăsa să pleci așa. Poți dormi în patul meu.
Nici măcar nu am făcut cunoștință.
Eu voi dormi pe scaun și voi sta de veghe.
E foarte nobil din partea ta, dar n-aș îndrăzni să-ți răpesc patul.
Și așa riști teribil de mult să mă fi adus aici.
- Îmi cer scuze. - Nu te scuza.
- Sunt flatată. - De obicei nu se întâmplă...
Eu sper să se întâmple.
- Eu sunt Gilda Besse. - Știu cine ești.
- Sună de rău augur. - Ești faimoasă pe aici.
- De unde ești ? - Originar din Dublin.
Ne-am mutat în nord după semnarea Tratatului.
De ce ?
Tatăl meu a fost polițist și a fost omorât în timpul conflictelor.
Deci ești englez sau irlandez ?
Pe hârtie sunt englez, dar nu prea cred în țări.
Nici eu.
- Cum ai ajuns aici ? - Am primit bursă.
Frumos, curajos și deștept.
Ce partidă bună ești !
Ai și un sex frumos, sper să visez la el.
- Noapte bună, Guy. - Noapte bună.
Am reușit. Îți datorez viața.
Nu-mi datorezi nimic. A fost amuzant.
Toată lumea o cunoștea pe Gilda Besse.
Tatăl ei deținea una dintre cele mai mari companii de șampanie din Franța.
Mama ei era o americancă bogată din înalta societate.
Căsnicia nu a durat mult, iar Gilda a trăit mai mult în Statele Unite.
Era o celebritate la Cambridge
și noaptea trecută chiar dormise în patul meu.
Dacă s-ar fi aflat aș fi ajuns și eu o celebritate peste noapte.
Tu ești Guy Malyon ?
- Da. - Julian Ellsworth.
Îți sunt recunoscător pentru noaptea trecută.
Gilda mi-a spus că ai fost de bază, m-ai scutit de mari belele.
Aș fi fost dat afară și probabil dezmoștenit dacă ar fi găsit-o aici.
Mă bucur că am putut fi de ajutor.
Ascultă, organizăm o petrecere în weekend.
Gilda m-a rugat să te invit și pe tine.
Nu știu dacă ești un fan al jitterbug-ului, dar bătrânul e plecat
și mă lasă pe mine să mă ocup de treburi.
Desigur, ai nevoie de o parteneră.
Aș putea să-ți fac eu rost de una.
Când eram boboc nu știam ce sunt fetele.
Mă tem că domnul Ellsworth nu vă poate primi
decât dată serviți un pahar.
Parola de acces este Martini.
Doamne, are gust de parafină !
Draga mea, nu se gustă, se dă peste cap.
- Sânge proaspăt. - Julian !
Fetelor, în seara asta va trebui să dansați cu mine
pentru că Gilda este deportată la Calais.
- Biata Gilda. - Poftiți !
Calais este un loc îngrozitor.
Bună, Guy. Mă bucur că ai reușit să vii.
Tu ești băiatul năpăstuit cu a cărui prietenă Julian vrea să-și facă de cap.
- Ești trist ? - Mă bucur pentru ea.
Nu te deranjează dacă va profita de ea ?
Atât timp cât profitorul este dintr-o familie a dracului de bună,
nici că se poate să-mi pese mai puțin.
Îți imaginezi că ești incredibil de îndrăzneț dacă te exprimi așa ?
Ar trebui să încerci și tu. Fac minuni pentru constipație.
Mă voi simți oribil dimineață.
- Ce scrii ? - O odă pentru buricul tău.
- Gilda. - Cavalere.
- Nu te duce sus. - De ce n-ar trebui să urc ?
- E o orgie acolo. - Sună promițător.
Partenera mea din seara asta se servește la felul principal.
Nu se întâmplă ca partenera ta să fie chiar Molly Twelvetrees, nu ?
Ba da. Riscă să răcească zdravăn.
Julian scrie un poem pe stomacul ei.
Ce bădăran !
Nu te deranjează ?
Îmi pare rău pentru Molly. E un poet îngrozitor.
Ești foarte modernă, nu ?
Nu mă simt foarte confortabil aici.
Mă simt vinovat să mă aflu într-un loc atât de opulent.
Este un simplu joc. Nu trebuie să-l iei în serios.
Nu prea mai pare un joc când muncești ca să întreții o familie.
Din fericire, nu sunt în poziția asta. Și nici tu nu ești.
Am venit aici doar ca să te văd pe tine.
- Gata, am spus-o. - Bine.
Arăți minunat.
Tu nu.
Ai ochii roșii.
Arăți ca un câine de vânătoare.
Ai puteri fantastice de recuperare.
- Dacă vine cineva ? - Noi am venit primii aici.
- Doamne ! - Gândește-te la Școala de Duminică.
- De ce ? - Pentru că e un sport în echipă.
Mulțumesc, Unwin.
- Mă gândeam că ar fi prudent... - Excelentă idee.
Bună dimineața, Unwin.
Mă gândeam să luăm micul dejun pe terasă.
Gilda ! Ce Dumnezeu faci acolo ?
La mulți ani, dragule !
Cine este ?
Prietenul meu, Guy. Aveai mâinile prea ocupate când am venit.
Gilda, este practic un primitiv.
Știu. El este primitivul din Piltdown. Mă gândeam să-l expun.
- Julian, nu s-a întâmplat nimic. - Nici un moment nu am crezut că da.
În afară de faptul că ne-am scris sonete pe trupuri.
Bine, te rog să te ridici înainte să te mai vadă cineva !
Fii drăguț și împrumută-mi cămașa ta de noapte, se poate ?
Gilda, cu ce ești îmbrăcată ?
Pentru că astăzi e ziua ta de naștere
sunt îmbrăcată în hainele Evei în cinstea ta.
Am fost aproape sigur că voi auzi că Gilda și Julian s-au despărțit,
dar nu părea să se fi schimbat nimic între ei.
Au trecut câteva săptămâni, și când tocmai mă resemnasem
că nu voi mai fi niciodată cu ea, s-a întâmplat ceva neașteptat.
Divorțul a avut loc cu el puțin 12 ani în urmă.
Da, cred că era devastată.
MOȘTENITOARE MOARE PE MARE
Pot să mă alătur ?
Este o taxă de membru de 5 șilingi pe an.
Am citit ce i s-a întâmplat mamei tale. Trebuie să fi fost groaznic.
Era o străină pentru mine.
- Tu ce-ai mai făcut ? - Am exersat la biliard.
Voiam să ne vedem ca să-ți spun că plec din Anglia.
De ce ?
M-a prins frenezia călătoriilor. Vreau să plec.
Unde te vei duce ?
Mi-au plăcut cele "1001 de Nopți" când am fost mai tânără.
Poate voi începe de acolo.
Ți-ar plăcea să ai pe cineva companie ?
Trebuie să-ți termini studiile.
Julian știe ?
Îi voi lăsa o scrisoare frumoasă.
Ești singurul prieten din perioada asta pe care doresc să-l păstrez.
Ținându-se de cuvânt, trei săptămâni mai târziu Gilda a părăsit Anglia.
Și așa a început corespondența noastră unidirecțională.
Pentru că nu stătea niciodată destul într-un sigur loc ca să primească scrisorile mele.
După un an de zile a încetat să-mi scrie.
Între timp eu absolvisem facultatea și devenisem profesor în East End London.
Reușisem în sfârșit s-o uit.
În Spania începuse Războiul Civil, iar eu îi susțineam pe republicani
în lupta lor din ce în ce mai disperată împotriva fasciștilor.
Tiberius este indispus ! Unde sunt sclavii ?
Vom vedea cât de curajoasă ești la Coloseum.
Ia-le apa de băut.
Nu mai primisem nici o scrisoare de la ea de aproape un an de zile.
Dar Gilda a avut întotdeauna nefiresc simț al sincronizării.
Se întorsese în Paris
să-mi spună că începuse un nou capitol al vieții ei și mă ruga să-i fac o vizită.
Încă o dată, nimic altceva nu mai exista în întreaga lume.
Domnișoara Besse ?
O caut pe dra Besse.
Guy ! Ai venit ! Și atât de curând !
Mi-ai trimis în sfârșit o adresă.
Uită-te la tine ! Ești bărbat dintr-o dată.
Am început să mă și bărbieresc.
- Cât poți sta ? - Doar până mâine. Trebuie să muncesc.
E ridicol. Trebuie să stai cel puțin o lună.
Ar trebui să ne pregătim pentru diseară.
Sunteți niște roboți !
Să nu întârzii !
- Vei putea urmări spectacolul meu. - Ce fel de spectacol ?
Vei vedea diseară.
Te-am văzut într-un film în rolul unei sclave din Roma antică.
- Nu a fost îngrozitor de ridicol ? - Cum ai obținut rolul ?
Am cunoscut un cameraman american și m-am dus la Hollywood cu el.
La început voiam să devin actriță,
dar după aceea am fost din ce în ce mai interesată de aparate foto.
Îl descoseam în fiecare noapte în pat.
Te-ai căsătorit ?
- Nu tocmai. - Bine.
Sunt sigură că ai o adevărată menajerie de admiratoare.
Ce faci după ce-ți termini treaba ?
Strâng fonduri pentru Spania Republicană.
Am uitat că tu ai conștiință.
Max ! El este Guy.
Tocmai a sosit din Londra.
Bine ai venit la Paris. Ai venit pentru premieră ?
Încă nu știe nimic, așa că va fi obiectiv.
Da. Unde stai ?
Este un hotel pe gustul multor prieteni de-ai mei.
- E imediat după colț. - Stă aici.
El și Mia își pot cânta unul altuia până adorm.
Bine.
Va fi incredibil de strălucitor, nu ? lar eu voi fi incredibil de șters.
Ești englez. Toată lumea se așteaptă la asta.
Mă ajuți ?
- Max este amantul tău ? - Este proprietarul galeriei.
De fapt, este o companie plăcută,
dar a devenit extrem de posesiv în ultima vreme.
- Merge pe gheață subțire. - Sper să se topească de tot.
Nu te bosumfla.
Nu am știut că vei ajunge atât de repede.
Și oricum...
sunt sigură că nu dormi singur în fiecare noapte la Londra.
Clipe de dor. Dorință, Vanitate și Bucurie.
Iubiri câștigate și pierdute.
Este o onoare pentru mine să fiu primul care găzduiește expoziția
acestui nou și talentat fotograf.
Și, în sfârșit, doresc să vă prezint ca un bonus sculptura vie
care a fost creată special pentru această seară.
Doamnelor și domnilor, "Tirania Tinereții" !
Fotografiile au fost reușite în sine Dar sculpturile au fost ceva imediat.
Problema este că nu le vom mai vedea niciodată.
Ar trebui să le filmezi, Gilda. Înregistrează-le pentru posteritate.
Trebuie să fie vii ca lumea să se poate apleca
și să simtă mirosul pielii modelelor.
Nu te deranjează, Mia ?
Să fii adulmecată de oameni de parcă ar fi o haită de câini ?
Sunt o sculptură, deci îi ignor.
Dar tu, Guy ? Ai mai văzut ceva asemănător în Anglia ?
Nu, nu am mai văzut.
Guy crede că arta ar trebui să aibă o coloratură politică.
În Londra își petrece majoritatea timpului susținând cauza Spaniei Republicane.
Artiștii germani ridiculizează nazismul de 15 ani și nu au nici un efect.
Măcar au încercat.
E mai degrabă un efort inutil dacă tot ce obțin e un bilet în taberele de concentrare.
Și satisfacția resimțită știind că au avut curajul să-și susțină convingerile.
Pentru o lașitate înțeleaptă !
Nu. Pentru Mia a cărei frumusețe ne inspiră pe toți !
Dacă vrei să faci modeling pentru Coco Chanel i te pot prezenta.
Mia studiază pentru a deveni infirmieră.
Pozează în timpul ei liber și eu am un contract de exclusivitate.
Dar am sentimentul că ne-am mai văzut înainte.
- Nu uit niciodată o figură. - Poate m-ai văzut în "Le Grand Jeu".
Cum duci această cruciadă pentru Spania ?
Faci parte dintr-un comitet și împarți pamflete pe stradă ?
Dacă ai sentimente atât de puternice
de ce nu te înrolezi în Brigăzile Internaționale ?
Asta am de gând să fac după ce se termină semestrul școlar.
- Vorbești serios ? - Da.
Trebuie să tragem linia.
Fascismul trebuie oprit înainte să ne înghită pe toți. Noapte bună.
- Ai devenit atât de serios. - Lumea a devenit serioasă.
Vom muri din cauza gravității situației.
Îmi pare rău că nu pot sta cu tine în noaptea asta.
- Îți place măcar de el ? - Ocazional.
Dar trebuie să recunosc, își dă cam prea tare silința.
Mia, ieși din baie ! Ai să te transformi în smochină !
Să înțeleg că "Le Grand Jeu" este un spectacol de cabaret ?
Burlesc. Striptease.
A venit aici cu buzunarele goale. Este mica mea protejată.
Vreau ca noi trei să fim prieteni.
Gilda, vii ?
Ne vedem dimineață.
E foarte confortabilă.
Obișnuiam să dorm aici când am venit prima dată.
- De cât timp ești aici ? - De jumătate de an.
- De unde din Spania ești ? - Din Asturias. E în nord.
Nu fi gelos. Nu înseamnă nimic pentru ea.
Nici unul nu înseamnă.
Vrea să auzi totul.
Îi este frică de ce simte ea pentru tine.
Da, și mie mi-e frică de ce simt pentru ea.
- Cine este ? - Eu sunt.
Cum îndrăznești să-mi întorci spatele atât de melodramatic ?
Ce este de băut ? Sunt uscată de sete.
- Bună. - Ea este Linda.
- Bună, Gilda. - Îmi pare rău că te-am trezit.
Mi s-a făcut rău pe vas și am încercat să iau ceva pentru stomac,
dar mâncarea din țara asta este îngrozitoare.
- Este un moment nepotrivit ? - Tu ce crezi ?
Max știe unde ești ?
Max m-a plictisit îngrozitor vorbind numai despre tine, așa că l-am expediat.
N-am de gând să te las să te omori.
Probabil că te vei întoarce cu creierii zburați.
Conversațiile vor fi incredibil de unidirecționate.
Acum, dă-mi o pătură și te poți întoarce la culcare.
- Ce faci ? - Plec.
Doarme dincolo. Vreau doar să iau niște așternuturi.
Guy, am fost cu tine la cinema.
După ce ai văzut-o abia dacă ai mai scos un cuvânt toată seara.
Și când te-ai dus după ea nu știai cum să te urci mai repede în tren.
- Am plecat. - Nu e nevoie.
Trebuie să mă trezesc devreme dimineață.
Pe lângă asta, cred că sunt în plus.
Nu tu ai rugat-o să plece, nu ?
Dată fiind situația, nu cred că este nevoie să dorm inconfortabil.
Nici măcar nu bănuiești cât te-am adorat la Cambridge.
Când am ajuns acolo nu se schimbase nimic din ce simțeam.
A fost miraculos.
Nu puteam sta de cealaltă parte a ușii ascultându-te cu amantul tău.
A fost o tortură.
Nu-ți face griji.
Încă mai am voce.
Până când se va termina vei fi atât de dezamăgit
că vei deveni de nesuportat.
Cum ți se pare cravata mea ?
Este perfectă.
Cum ai cunoscut-o pe Mia ?
Am văzut-o pe stradă. Am intrat după ea într-o cafenea.
Tu îți alegi oamenii, nu ?
Intră în viața mea.
Uneori vezi oameni care-ți sunt complet străini,
dar care au ceva special și te gândești că trebuie
să vorbești cu ei pentru că nu-i vei mai vedea niciodată.
Dar nu faci asta pentru că nu se poate face.
Totul este determinat de soartă.
Trebuia să fie camera ta cea în care am intrat atunci, la Cambridge.
Ce vrei să spui ?
Camera cu tot ce era în ea îmi era cunoscută.
Am mai văzut-o în vise.
Probabil că ți-a amintit de un loc în care ai fost la un moment dat.
- Doar ni se pare că am visat lucruri. - Te complaci atât de mult !
Mintea nu este o un organ fizic ca celelalte părți ale corpului.
Poate că e posibil să mergi mai departe în vise.
Poate că nu trebuie neapărat să se supună legilor fizice.
Dar dacă într-adevăr camera mea era acolo,
înseamnă că totul era stabilit cu mult înainte.
Crezi că am fost impulsivă, dar urma să te sărut oricum.
Așa cum aveam să câștig această dispută.
Asta am învățat la școală.
Trebuie să mă lămuresc cu ce voi face.
- Dă-ți demisa. - Și din ce voi trăi ?
- Te voi plăti să fii asistentul meu. - Cu cât mă plătești ?
- Bonusuri consistente. - Le ascult seară de seară.
- Nu poți dormi din cauza noastră ? - Poate dormi în orice condiții.
Poartă discuții uimitoare în vis. Cu câte trei-patru persoane.
Uneori vorbește chiar și în limbi diferite.
Deci, accepți ?
Pune-l de o parte.
Cât timp va dura ?
- Doar o oră. - Vreau să mă joc !
Apropie-te mai mult de mătușa ta.
Băiețel odios ce ești ! Cum a fost ?
Acum fetița aia mică și oribilă s-a întors.
Țineți-vă de mâini așa.
Vreau un zâmbet mare.
A fost foarte bună. Cine este ?
Madame de Crussol. Își etalează sânii peste tot în Paris.
Face "propaglandă".
- Mergeam la film. - Da, la noul Chaplin.
Bună, Gilda.
Deci, Guy, ai părăsit Londra pentru Orașul Luminilor ?
Așa se pare.
- Schimbă-te aici. - De ce ?
A fost la expoziție.
Nu va vedea nimic nou față de ce-a văzut deja.
Atunci erai parte a sculpturii mele. Acum ești carne și oase.
De ce te vezi cu el ?
- Sunt curioasă. - Știi ce se spune despre el.
Ar trebui să auzi ce se spune despre tine.
Rochia aceasta a atins gradul de excelență.
Mergeți la cină după aceea ?
Nu ne-am hotărât încă. La ce oră s-o aduc înapoi ?
Taci din gură ! Ne vedem mai târziu.
Ești un om foarte norocos să trăiești cu două femei frumoase.
Dar Gilda tot nu este de acord cu mine.
Uneori cred că este geloasă.
Se pare că ai o influență tonifiantă asupra ei.
Obișnuia să fie foarte imprudentă, dar sunt sigur că știi asta.
- lar ție nu-ți pasă. - Nu, nu-mi pasă.
Ești vrednic de laudă. Trecutul și viitorul nu contează.
Momentul este totul.
Știi, la început credeam că ești un idealist, un om plictisitor.
Dar până la urmă, ești la fel ca noi.
Spune-mi ca de la bărbat la bărbat...
Cum este Gilda în pat ?
Ca de la bărbat la bărbat ? Nu te privește.
Haide, Mia, dansează pentru noi.
- Te rog ? - E Crăciunul.
- Da, haide. - Bine !
De ce nu ?
Doamnelor și domnilor,
"Le Grand Jeu" !
Sunt cei doi bărbați pe care i-am întâlnit la Brasserie Lipp !
- Cel cu o respirație îngrozitoare ? - Al meu avea mâini umede.
Mă strângea de mână de fiecare dată când spunea o glumă
sperând că voi râde.
Despre ce vorbiți ?
- Despre tine. - Și ce spuneți ?
Ce vă spuneați ?
E trecut de 4. Aproape că am pierdut ziua de Crăciun, haide !
Sunt mort de foame !
Astăzi, un curcan american a depus eforturi soldate eșecului
pentru a evada din grădina zoologică Whipsade doar pentru a ateriza
în țarcul vulpilor polare.
Un final fericit pentru vulpe, mai puțin fericit pentru curcan.
Îmi pare rău. Nu înțeleg nici un cuvânt.
Nici nu trebuie.
Dacă un animal ar fi emis sunetele astea, ți-ai fi dat seama că este rău.
Nu spune decât că, după ce Măreața Germanie va fi restaurată
nu va mai emite pretenții asupra altor teritorii.
Și tu-l crezi ?
În apropiere de Rheims, mai 1937
Obișnuiam să pictez peisajele astea când mă întorceam acasă de la internat.
- Pot să le văd și eu ? - Le-am aruncat pe toate.
Nu am talent. Voiam doar să fiu Van Gogh.
Ce faci, tată ?
Salvez viața insectelor.
Nu te-am mai văzut niciodată dând dovadă de atâta compasiune.
Nu-mi plac sunetul pe care îl fac când ard.
De ce porți uniformă ?
A avut loc o întrunire în Rheims, Croix de Feu.
Frontul Popular nu este chiar atât de popular în țară.
Lumea își îndreaptă suportul spre Moscova,
lucru destul de îngrijorător pentru noi, micii proprietari.
Dar politica nu a fost niciodată unul dintre punctele forte ale fiicei mele.
- Charles Besse. - Guy Malyon.
Veți lua cina cu noi ?
Francoise, mai pune două tacâmuri.
Guy s-a mutat de curând aici din Anglia.
Cum merge cu actoria ?
Am jucat într-un singur film. Nu aveam niciodată să fac carieră.
Ce mai urmează ? Nu reușesc niciodată să țin pasul cu ea.
Mai întâi a fost atrasă de dans. Camera ei era salon de balet.
Apoi îl descoperă pe Stehndahl
și, firește, vrea să fie cea mai bună romancieră.
Apoi, ce a fost, pictura, nu ?
Sigurul lucru pe care l-am învățat de la tine, tată,
a fost să nu stăruiesc asupra greșelilor altora.
Unde este mama mea vitregă ?
Probabil că s-a dus la plimbare cu câinii.
- Ce s-a întâmplat cu băiatul ăla, Max ? - O lumină demult apusă.
Am crescut o diletantă în fiecare aspect al vieții ei.
Tocmai din cauza asta nu te pot suferi, tată, pentru că mi-ai transmis
o moștenire genetică atât de superficială.
E din recolta din 1930.
Ba nu, e din '28.
Este mai mătăsos. Mai puțin brun.
Se spune că gustul unui producător de vinuri
este ultimul simț pe care și-l pierde.
Dar Gilda mi-a spus că nu prea ești interesat de vinuri, domnule Malyon.
- Am crescut cu Guiness. - Și în Franța se bea Guiness.
E foarte indicat dacă ai probleme cu stomacul.
Și pentru mahmureală.
Într-adevăr.
Gilda, arăți magnific în seara asta !
Îi place să mă surprindă purtând hainele mamei sale.
Cred că intenția ei este să mă facă să mă simt vinovat.
Mă învinuiește pe mine de moartea mamei sale.
Nu te învinuiesc, tată.
Soarta este nedreaptă cu unii oameni, asta e tot.
Soarta este o scuză pentru oamenii lași.
- Deci, asta e, a fost vina ei, nu ? - Nu, deloc.
Este întru totul numai și numai vina mea.
Sunt o brută insensibilă.
Vezi, draga mea ? Te-ai măritat cu o bestie.
M-am măritat cu o bestie pentru că sunt un vânător.
Și dacă nu te pot îmblânzi, te voi împușca.
Atunci, trebuie să-mi îndrept purtarea.
Nu trebuie să fie ziua ta în curând, draga mea ?
Trebuie să facem ceva să te sărbătorim anul acesta.
Știi că nu-mi sărbătoresc niciodată zilele de naștere.
Dacă ți-este deja frică de zilele de naștere vei fi o ruină la vârsta mea.
Nu mi-am imaginat vreodată că voi ajunge atât de bătrână.
Mulțumesc, Gilda.
E ceva în casa asta care face un monstru din mine.
Da, nu mi-a plăcut orientarea lui politică, dar m-a bucurat conversația.
Întotdeauna sfârșește prin a-și umili toate femeile.
Ai văzut-o și tu cât se străduia.
Nu are nevoie de ea decât să o expună prietenilor lui de vânătoare.
Mia, ne-am întors.
Închide ușa ! Te rog !
Nenorocitul !
- Nu trebuie să te duci la muncă azi. - N-am nimic.
- Mia... - N-am nimic !
- Să chemăm poliția ? - A fost stripteuză.
Vor spune că merită.
- Atunci mă duc eu după el. - Să înfunzi pușcăria ?
Are prieteni influenți.
Lucien ? Gilda Besse.
Mia nu știe că sun...
S-a lăsat puțin luată de val noaptea trecută.
Da, ai dreptate.
Uite ce e, îmi place și mie cum îți place ție.
Și sunt mai puternică decât ea.
- Mă gândeam că ar trebui să ne vedem. - Înțeleg.
- Guy ? - Da ?
Max vrea să luăm prânzul împreună.
Vrea să discutăm despre o nouă expoziție, te deranjează dacă mă duc ?
Nu, bineînțeles că nu.
Ar trebui să o duci pe Mia la un film sau ceva.
Are nevoie să iasă din casă.
- E o idee bună. - Du-o la o comedie.
Între timp în Spania, Războiul Civil scapă de sub control.
Focuri de artilerie și bombe incendiare cad în rafale deasupra Madridului
în timp ce luptele se intensifică.
Ambasada Marii Britanii a fost lovită.
Acestea sunt scene zilnice din cartierele aflate sub bombardamente.
Populația civilă fuge din oraș în număr mare.
În Paris, Lucille Pare își prezintă ultimele creații.
Mă gândeam că poate ai să te răzgândești.
Prietenul meu englez îmi spune că sunt foarte încăpățânată.
Să înțeleg că nu știe că ești aici ?
- Nu știe nimeni. - Poate ar trebui să încui ușa.
De ce te-ai hotărât să devii infirmieră ?
Voiam să fiu dansatoare.
Tatăl meu a fost miner. Un anarhist.
În casa noastră erau tot timpul discuții politice,
iar eu fugeam tot timpul să dansez.
Acum doi ani de zile au declarat un regim politic socialist în Asturias.
O casă de pe strada noastră s-a transformat în spital.
Am încercat să fiu de ajutor, dar nu știam nimic,
iar oamenii...
mureau în brațele mele.
Apoi au venit soldații.
Am încercat să-i opresc să-l ia pe fratele meu,
și atunci m-am lovit la picior.
După aceea am știut că nu voi mai putea fi dansatoare.
Și voiam să ajut oameni.
Din cauza asta vreau să fiu infirmieră și trebuie să mă întorc în țară.
- Bună ! - Cum a fost ?
- A fost bine. - Mai organizezi o expoziție ?
Ne-am jucat cu câteva idei noi.
Mai mult am vorbit eu.
De ce arătați amândoi atât de nefericiți ? Trei coniacuri.
Am văzut un documentar din Spania.
- Ar fi trebuit să-i ridici moralul. - A fost ideea mea.
Voiam să vedem ce se mai petrece în lume.
Întotdeauna vor fi războaie cât timp vor fi oameni care mor să fie martiri.
Haide, spune-mi cât de vinovat te simți.
După aceea am stat în grădină.
Vorbesc serios. Trebuie să uiți de asta.
Pentru că tu te simți vinovat să viața este bună aici
când lucruri teribile se întâmplă acolo.
Și după ce ai vorbit despre asta te vei simți mai bine pentru că ai demonstrat că-ți pasă.
Pentru tine, că ai scăpat de ticălosul acela.
Și pentru tine, pentru că ai scăpat de sentimentul de vinovăție.
Pentru noi !
Trăiești într-un cocon. Nu te gândești la lumea din afară.
Cei de lângă mine se bucură de suportul meu.
Trăim în această lume fie că ne place, fie că nu.
Iar tu poți trăi în patul meu atât timp cât nu aduci în el documentarele și ziarele tale.
Fii soția mea !
- Ce ? - Vorbesc serios.
Dacă m-aș trezi într-o dimineață și te-ai transforma în soț,
aș fugi.
Cu ce ar schimba situația ?
Odată ce doi oameni se căsătoresc, încetează să încerce.
Oricum, tu ai vrea copii.
Cândva.
Ar trebui să faci unul cu Mia. Ar fi un copil minunat.
Uneori spui primul lucru care-ți vine în minte.
Ar trebui să cenzurez ce am de spus ?
Dacă aș face un copil, numai cu tine l-aș face.
Mama mea era nebună. Pe tata l-ai cunoscut.
Am gene condamnate.
Vorbești numai prostii.
Ridică-ți capul.
Vreau lumina de fundal mai puternică.
Este în ordine, Guy se descurcă.
Ce s-a întâmplat ?
Lucrurile sunt din ce în ce mai grave în Spania.
Și acum prieteni de ai mei sunt acolo.
Și vrei să mori în războiul altcuiva ?
Nu este războiul altcuiva !
Suntem la fel de implicați în acest război chiar dacă nu e aici !
Trăim în aceeași lume !
Acceptă pe loc orice infirmieră cu pregătire.
Am o adresă la care te poți duce.
Cine acceptă infirmiere cu pregătire ?
Mă duc în Spania.
Nu am vrut să spun nimic până când nu știam sigur.
A venit timpul să mă întorc și eu.
Au nevoie de infirmiere acolo.
Am trăit împreună aproape un an de zile.
Sunt chiar așa un căpcăun de nu vreți să-mi spuneți și mie planurile voastre ?
- Nu mi s-a părut că ar avea vreun rost. - Nu ți s-a părut că ar avea rost
să vorbim despre faptul că vrei să renunți la viața ta,
și s-o iei pe Mia cu tine ?
De la bun început am vrut să mă întorc după ce-mi iau diploma.
Doar că tu nu ai vrut niciodată să mă asculți.
Desigur.
Ar fi trebui să știu că aici se va ajunge.
Vă hrăniți unul altuia sentimentul de vinovăție.
Este ca o boală.
Slavă Domnului că nu m-ați molipsit și pe mine.
Tatăl Gildei călătorea în America
și ca să ne luăm rămas bun am petrecut o ultimă săptămână la Chateau.
Iminența plecării plana deasupra fiecărui minut,
deși nimeni nu a mai pomenit nimic până în ultima zi.
- Nu pot să mai beau. - Ba mai poți.
Bem pentru toate clipele în care nu vom mai putea bea împreună.
Voi putea pleca în permisii și voi veni în Paris atunci.
N-aș vrea să te mai văd dacă te-ai întoarce cu răni odioase.
Haide, încă mai bem. Nu te duce la culcare.
- Trezește-te. - Sunt obosită.
Gilda, ești beată.
De ce trebuie să pleci și tu ?
Trădătorule !
Teruel, Spania, ianuarie 1938
Așteptați.
Foc !
Înainte !
Bieți nenorociți ! Nu au avut nici o șansă.
Pozează de mai mult de jumătate de oră.
Draga mea Gilda,
ieri, într-o ambuscadă dincolo de liniile inamice
am omorât un soldat naționalist tânăr.
Cât de inadecvate îmi par cuvintele astea.
În momentul morții mâinile îi erau încleștate pe un mic medalion
cu fotografia unei femei tinere.
Probabil că acum când scriu aceste rânduri ea așteaptă vești despre el,
sperând să fie în viață.
Iubita mea Gilda.
Tot nu am primit nici o veste de la tine
și asta îmi frânge inima.
Știu că pentru tine toate războaiele sunt inutile
și riscul inutil de vieți
înseamnă o trădare față de noi înșine și față de tine.
Dar țara mea este parte din mine
și dacă nu m-aș fi aflat aici m-aș fi trădat pe mine
și chiar și mai mult, pe fratele meu.
Crede-mă, faptul că sunt aici nu înseamnă că te iubesc mai puțin.
Iartă-mă, dacă poți,
și să știi că mă gândesc tot timpul la tine.
Mă întreb dacă ne scrii vreunuia dintre noi,
dar te implor să-i scrii măcar lui Guy.
Unitatea lui este la Teruel și acolo luptele sunt crâncene,
iar frigul intens înrăutățește și mai mult situația.
Nu pot să stau. Intrăm în operație în câteva minute.
Știu.
Am îngrijit oameni din unitatea ta acum câteva zile.
- Așa am auzit că ești aici. - Am întrebat despre tine.
Au spus că ești neînfricat.
Tu ești întotdeauna cel mai calm în mijlocul furtunii.
Dacă e așa să știi că se întâmplă doar pentru că sunt prea obosit
să-mi mai fie frică.
Când ieși din tură ?
Nu se știe niciodată. Unde vei fi în seara asta ?
Nu departe de aici. E o fabrică de pielărie.
Știu unde este.
Dacă voi putea, voi veni.
- Cred că pici din picioare de oboseală. - Nu, am o armă secretă.
Este destul de puternică să te facă să uiți ce-ai văzut în timpul zilei.
Ai mai primit vești de la ea ?
Am primit scrisori, dar nici una de la ea.
Dar tu ?
- Nu. - De ce nu ne scrie ?
Te iubește mai mult decât va accepta vreodată.
Într-o zi veți fi din nou împreună, știu asta.
În ultimele câteva zile m-am întrebat dacă merită ceva din ce se petrece aici.
Poate că are dreptate, poate ar trebui să lăsăm lumea să se descurce singură.
- Știi că nu crezi asta. - Dar ce obținem ?
Cu germanii și cu italienii de partea lor este doar o chestiune de timp.
Poate că între timp restul lumii va începe să înțeleagă ce se întâmplă.
Tu ai fost întotdeauna cea rațională.
Oare ? Nu și în ce privește bărbații, mai ții minte ?
Ar trebui să dormim.
Gilda a spus cândva că noi doi ar trebui să facem un copil.
Știi că am fost iubite ?
Am știut undeva adânc în mine.
Am vrut să-ți spun, dar întotdeauna spunea că ești prea englez.
Probabil avea dreptate.
Acelea au fost cele mai fericite momente din viața mea,
cât am fost toți trei împreună.
Iar noi doi am venit aici.
Nu am avut de ales.
Cum pot fi atât de obosit
și să fiu încă gelos ?
Eu întotdeauna am fost geloasă pe tine.
Ar fi mulțumită.
Orice are nevoie de binecuvântarea ei.
- Ți-a venit mașina. - Prietenul meu doctor.
Este sigur că sunt o sfântă pentru că nu mă duc niciodată cu nimeni.
A fost atât de ușurat când i-am spus că vin să te văd,
că a insistat să mă ducă el.
Am reușit în sfârșit să scap de aura de sfântă.
Mă tem că e tot ce-a mai rămas. Mai sunt câțiva biscuiți.
Nu putem prevede viitorul.
Bâjbâim orbi spre viitor.
Este mai bine așa.
În dimineața ultimei sale zile s-a îndreptat spre moarte
cu ochii limpezi, curajoasă... neștiutoare.
Apoi, după topirea zăpezii vine primăvara.
Războiul are un sfârșit.
O floare micuță,
binecuvântată, unică...
nu va mai înflori niciodată.
Ziua Bastiliei, iulie 1939
Gilda, trebuie să-ți spun că prietena noastră este moartă.
Am văzut-o chiar înainte să se întâmple.
Era atât de frumoasă și devenise atât de înțeleaptă,
cu mult mai puternică decât mine.
Câteva luni mai târziu, pe măsură ce forțele republicane
au început să se dezintegreze,
am trecut frontiera în Franța cu ce mai rămăsese din unitatea mea.
Toate eforturile noastre nu au folosit la nimic.
Războiul din Spania era pierdut.
Londra, 3 septembrie 1939
Mă adresez dumneavoastră din Cabinetul
din strada Downing, numărul 10.
În această dimineață, ambasadorul Angliei la Berlin
a făcut cunoscută guvernului german decizia finală
prin care a anunțat că, în cazul în care nu anunță oficial
până la orele 11:00 retragerea imediată trupelor de pe teritoriul Poloniei,
va fi declarat stare de război.
Trebuie să vă anunț
că nu am primit anunțul oficial,
prin urmare, țara noastră a declarat război Germaniei.
Războiul împotriva fascismului din Spania a fost doar o repetiție.
Urma să înceapă o confruntare și mai acerbă.
În mai puțin de un an de la acea dată,
Polonia, Norvegia, Olanda, Belgia și Franța au fost invadate
când Germania a ocupat Parisul.
Mă îndoiam că o voi mai vedea vreodată.
Luptam în serviciile de informații.
La începutul anului 1944 am fost trimis să stabilesc
contacte cu rezistența franceză care-și avea baza în zona rurală,
în apropiere de Canalul Mânecii.
La sfârșitul primăverii am fost transferat la Paris.
Trecuseră șase ani lungi de când fusesem ultima dată acolo.
Acoperirea mea era ca trimis oficial al unei companii
producătoare de locomotive pentru căile ferate franceze.
La ceva timp după ce am ajuns așteptam să mă prezint la o întrunire.
Mulțumesc, dragă.
Ce mai face mama ta ?
S-a pus din nou pe picioare.
Mulțumesc. Pastis.
Încântat de cunoștință.
Va întârzia. Va sosi la 2.
Voi rămâne dacă tot mă cunoaște.
- Haide să luăm masa. - E o idee bună.
Domnule. Vin roșu și o cafea.
Ce s-a întâmplat ?
Nu e nimic.
Mor de foame.
Mă văzuse ? Nu eram sigur.
Dar în afară de șocul inițial, cum am putut fi atât de surprins ?
Gilda nu vedea lumea așa cum mulți alții o vedeau.
Își purta sieși de grijă,
voia să trăiască în stilul cu care era obișnuită.
Vă rog să ascultați aceste mesaje personale.
Mesaj important pentru Stork.
Nu avem nici o veste de la Stork.
... de urgență.
Mesaj pentru Jupiter.
Repet, mesaj pentru Jupiter.
Clarisse avea ochi albaștri.
A trecut mult timp, monsieur.
Într-adevăr. Te mai vezi cu dra Besse ?
Încă trăiește acolo.
Când nu este cu nazistul ei.
- Nu este primul. - Și nu va fi ultimul.
Mă duc să iau o gură de aer.
Trei dimineți la rând am stat pe celălalt trotuar să te aștept.
Trebuie să nu te mai întorci.
Ar putea veni aici oricând și toată lumea ne urmărește.
Sigur patronul și soția cafenelei te-au văzut intrând în clădire.
Da, nu au o părere foarte bună despre tine.
- Bineînțeles că nu. - Și nu-ți pasă ?
Mi-a păsat mie vreodată ce crede lumea despre mine ?
Aș vrea să cred că la un moment dat ți-a păsat de ce cred eu.
De ce, Gilda ?
De ce asta ?
Nu mi-a plăcut niciodată prea mult să fiu în pielea mea, știi ?
Da, dar cu unul dintre ei ?
- Este doar un joc. - Nu și acum.
Mă bucur că ești în viață.
Ai auzit de Mia ?
Te-a iubit, știi ?
La fel de mult ca mine.
Ar trebui să pleci.
Am putea pleca din Paris. Am putea ajunge pe Coastă,
am hârtiile necesare.
Nu fi absurd !
Ești îndrăgostită de el ? De germanul acesta ?
Sau este doar convenabil ?
Este o afacere cum a fost cu Max ? Pe durata expoziției ?
Cât durează războiul ?
Ieși prin spate.
Când făceam dragoste simțeai și tu la fel de intens ca mine !
Da.
Trupurile noastre s-au înțeles întotdeauna bine.
Uită-mă, Guy...
Așa cum am făcut și eu.
Nu mai faci parte din viața mea acum.
Bună ziua, domnule.
Când am auzit că ai stat trei dimineți la rând în cafenea, nu am crezut.
Și apoi aflu că ai făcut-o ca să revezi o veche prietenă.
O prietenă care se întâmplă să aibă legături cu un ofițer german.
Îți dai seama la ce risc te expui ? Riscul la care ne expui pe toți de aici?
Ai noroc că nu te-ai trezit cu beregata tăiată.
- Știai că este încurcată cu un german ? - Da, domnule.
- Și totuși, te-ai dus s-o vezi. - O cunosc de mult timp.
Sunt aproape decis să-i rog pe cei din Londra să te retragă.
Dar nu o vor face pentru că
nu au pe nimeni disponibil cu referințele la fel de bune ca ale tale
care să vină într-un timp atât de scurt.
Nu o voi mai vedea.
Dacă faci asta, te omor cu mâna mea.
Mai ai încredere în el ?
Avem de ales ? Poți să mai rămâi ?
Doar o oră.
Ești atât de frumoasă.
E mărimea potrivită, nu ?
Mă simt foarte specială.
- Într-o zi îți voi aduce dresuri. - Când se va sfârși războiul.
Înțeleg.
Ține-mă la curent.
Vreau să vorbesc limba ta. Mi-ai promis că mă înveți.
Dar noi doi avem limbajul nostru secret.
Când aliații vor câștiga războiul vom vorbi engleză în somn.
Când te gândești că dacă aș fi venit la Cambridge
cu un an mai târziu ne-am fi întâlnit atunci !
O luăm de la început.
Mi se pare că ești distantă în seara asta.
Sunt aici.
După cum vedeți
ne concentrăm atacul asupra liniilor lor de comunicații.
Și le-am pregătit câteva surprize.
Arată ca un rahat.
Mânjește-l cu rahat și o să și miroasă.
Dar fiecare este suficient de puternic să arunce un tanc în aer.
Mă întreb cine va fi în seara asta.
Te-ai descurcat bine la întâlnire. A fost excelent.
- Îmi pare rău că te-am urmărit atunci. - Nu, aveai toate motivele din lume.
Știu cum este să iubești pe cineva.
Mulțumesc.
Curvă germană !
- Ce-ai spus ? - Te rog, Franz !
N-am auzit nimic.
De ce le permiți să te insulte ?
Dacă am schimba rolurile și am fi la Berlin
și tu ai face la fel.
Și m-aș aștepta să fiu pedepsit.
Sunt nervos pentru că...
Nu vreau ca nimic să ne strice tocmai seara asta.
- De ce tocmai seara asta ? - Pentru că...
Pentru că este ziua ta.
Întotdeauna ai refuzat să-mi spui, draga mea.
Și știu că este dreptul unei femei.
Dar voiam să știi că am putea sărbători.
Iartă-mă, dar m-am uitat în actele tale.
Păpușa mea, te-ai supărat ?
De ce ? Împlinești 33 de ani !
Credeam că ai cel mult 28 !
Deschide-l. Te rog ?
Repet, bufnița din hambar și-a depus ouăle.
Prea multe lacrimi pentru viorile de toamnă.
Deci, trebuie să așteptăm.
Ce-ai aflat ?
Numele de cod este Bisquet, vine la o întâlnire.
Astăzi la 9:00, la Brasserie Bone.
V-a dat descrierea ?
Nu, nu mai are puls. Încercăm să-l resuscităm.
Doriți o țigară, doamnă ?
Aveți un foc, domnule ?
Da.
Du-te la baie și schimbă-ți hainele.
Iubirea mea.
L-au ridicat pe bărbatul cu care trebuia să te vezi, Bisquet.
De unde... ?
E o bicicletă afară. Ai cam 2 minute.
Îți mai amintești Cambridge ? A doua zi dimineață ?
- Când m-am îmbrăcat ca un băiat ? - Gilda.
N-aș fi crezut că vei fi tu.
Dă-mi 30 de secunde.
El trebuie să fie. Arestați-l.
În fiecare săptămână primim ouă de la fermă.
Poate ne faci o omletă !
- Al doilea bărbat ? - S-a dus la toaletă.
- Și femeia ? - La fel.
Ascultați !
Ce s-a întâmplat ?
- Bisquet a fost prins azi-noapte. - Acum am aflat și noi.
- Cine ți-a spus ? - Femeia la care m-am dus.
- Ordin direct de la Gestapo. - S-a întors la curva lui.
Lumina !
- Nenorocitule ! - Taci !
Este o surpriză. Am crezut că s-a dat alarma.
Ordinul a fost anulat. Este furtună în Chanell.
Nu va fi nici o invazie pe vremea asta.
- Cum ți-a fost astăzi ? - Derutant. Frustrant.
Dar acum nu mai sunt așa.
Eram în al nouălea cer.
Într-un fel, cumva era de partea noastră.
Înainte să mă gândesc măcar la o cale de o vedea,
evenimente mult mai importante ne-au luat pe nepregătite.
Ziua Z.
Patrulă !
- Ce s-a întâmplat ? - Genunchiul meu !
Jos !
Haide !
Ia-mă de mână !
Te acopăr eu !
Lasă-mă aici !
- Du-te ! - Treci în spatele meu !
Ajunge.
Pentru cine lucrezi ?
Lasă-mă să trăiesc !
Te rog...
Câteva zile preotul a avut grijă de mine
după care am fost trimis cu avionul la un spital din Londra.
Încă nu știam sigur cum a fost Gilda implicată în Rezistență.
Nu știam decât că, în ciuda a tot ce s-a întâmplat,
când războiul se va sfârși, vom fi din nou împreună,
așa cum a prezis Mia.
Domnul maior vă poate primi acum, domnule.
Așteptați un moment aici, vă rog.
- A trecut mult timp, Guy. - Într-adevăr, domnule.
Primul contact nu a fost inițiat de noi.
Ea a luat legătura cu noi.
De fapt, a trecut mai mult de un an până am aflat cine este.
Când mi-am dat seama că este Gilda
am fost la fel de surprins ca și tine, cred.
Deși cred că tu ai cunoscut-o mai bine decât mine.
Primul ei amant lucra în birourile lui Stulpnagel.
A fotografiat documente din servieta lui cu o cameră miniaturală.
Se pricepea foarte bine la fotografie.
Apoi le-a dat mai departe persoanei ei de contact dintr-un salon de coafură.
Ofițerul de contraspionaj cu care este acum este circumspect.
Dar pontul pe care ni l-a dat a salvat întreaga linie de apărare.
Când te-ai dus s-o vezi ai riscat să strici totul.
Dar de ce nu mi-a spus nimic ?
Știi de ce. Dacă ai fi fost prins și torturat...
Nu era vorba doar de tine.
Parisul este un haos.
Rezistența încearcă să-l elibereze prin forțe proprii,
și nu există nici o justificare posibilă pentru prezența ta aici.
Dar are resurse, știm amândoi asta.
Nu mi-aș face prea multe griji pentru ea.
Nu din cauza germanilor îmi fac eu griji.
Desigur, dacă te-ai duce de bunăvoie
nu aș face nimic să te opresc.
la te uită cine este aici !
Ați văzut-o pe dra Debrett ?
N-am mai văzut-o de două zile.
Ce s-a întâmplat ? Îți faci griji din cauza iubitului tău ?
S-a întors acasă la Hilde !
De ce nu întrebi la Gestapo ?
Ce tupeu !
- Ai primit mesajul meu ? - Nu vin cu tine.
I-ai văzut pe toți oamenii aceia ?
Sunt în siguranță dacă rămân aici. Când vor veni Aliații...
De ce nu vrei să vii cu mine ? Te pot lua cu mine în Germania !
Știu că nu va fi ușor, dar măcar vei fi în siguranță.
Nu te iubesc, Franz.
Un ultim sărut ?
Am trecut dincolo. Am vorbit cu mama mea.
- Prima dată în 4 ani. - Minunat !
Mâine este ziua fiului meu. Împlinește 6 ani.
Sper să-l recunosc.
Mulțumesc că m-ai luat.
Mergi mai departe ? Mâine vom intra în Paris.
Știu.
Ce mai contează o zi ?
Iubirea mea, încerc să înțeleg lucrurile,
cum am fost și cum sunt acum.
Curvă ticăloasă !
Amândouă, două curve !
Am fost doar cu soldați obișnuiți.
Nu am informat niciodată pe nimeni !
Tu ești de vină !
Tu te-ai văzut cu un ofițer ! Tu ai transmis informații !
Mă vor omorî din cauza ta !
- Duceți-o de aici ! - Unde ?
Mișcă-te !
Iubitul tău
a torturat-o pe sora mea până ce a murit.
Și pe mulți alții.
Și în tot acest timp tu ai continuat să te culci cu el.
Nu înțelegi...
I-a luat trei zile să moară.
Trei zile.
În comparație cu ea, tu ai noroc.
Iubirea mea, încerc să înțeleg lucrurile,
cum am fost și cum sunt acum.
Întotdeauna am crezut că datoria noastră este înainte de toate
față de noi înșine, să ne trăim viața până la capăt.
Dar am mai fost hăituită și de o altă convingere
că totul este predestinat, așteptând doar să se împlinească
pe măsură ce timpul se scurge.
Se pare că am trecut în viață într-un atac de panică.
După o privire în trecut, simt că am câștigat puține lucruri de valoare
dincolo de prietenia dintre noi.
Tu, eu... Mia.
Apoi, m-am trezit într-o zi
și mi-am dat seama că am pierdut singurii doi oameni
la care am ținut vreodată.
Abia atunci am început să înțeleg că nu putem trăi singuri,
rupți de lume
și că această convingere, că nu putem lupta împotriva sorții, e de fapt o capitulare.
Ai avut dreptate când ai spus că odată îmi păsa ce părere ai despre mine.
Dar te-ai înșelat deoarece ai crezut că a încetat vreodată să-mi pese.
Te iubesc.
SFÂRȘIT
SubRip: XRAiN